Undskyld, far. Så er der frokost.
-Hej, skat. -Hej, skat.
Der er flyttet nogle nye ind i Harpers gamle hus.
De er nok roligere end Harpers. De larmede så frygteligt om natten.
Kære Sarah, du sidder for tæt på fjernsynet.
Du ødelægger dine øjne, ryk længere tilbage.
Sådan.
-Hvornår kommer farfar? -Om nogle dage.
-Så snart? -Ja, det går hurtigt.
-Suppe? -Nej, tak.
-Sikker? Den er rigtig god. -Jeg spiser senere.
Endnu køkkenkasse i soveværelset.
-Det hjalp næsten ikke at mærke dem. -Jeg hader at flytte.
-Hvorfor er du så irriteret? -Jeg ved ikke...
-Hvad er der? -Jeg troede, det hjalp at flytte.
Men jeg føler mig stadig usikker og bange.
-Det her er vores nye chance. -Det ved jeg.
-Men det føles som en fejltagelse. -Du er bare træt.
Vi holder en pause og får noget at spise.
-Jeg vil hellere have en drink. -Det kan vi også få.
-Hvor er vi? -Vi er snart hjemme.
-Du gik helt kold af to glas vin. -Jeg plejer at kunne tåle mere.
-Flytningen har nok taget på dig. -Og dig? Du gik løs på Martinien.
-Jeg drak mig mod til. -Det ordner sig, skal du se.
-Har du det godt? -Det tror jeg. Og dig?
Ja.
Vupti.
Hold da op.
Utroligt at ingen vågnede. Nogen må have hørt det.
Hvad skal vi gøre? Jeg må hente forsikringsnummeret.
-Var der nogen hjemme? -Det ved jeg ikke.
Så må vi vel lægge en seddel.
David?
Jeg lagde vores adresse, så de kan få fat i os.
Jeg håber ikke, at de bliver vrede.
Det er en dum måde at møde sine nye naboer på.
Hvor mærkeligt.
Måske er manden murer eller noget.
-Han har set sedlen, for den er væk. -Måske var det bare en drøm.
-Kan jeg hjælpe jer? -Jeg er David Fuller.
-Det her er min kone Celia. -Harold Thompson.
Det var desværre os, der kørte ind i din postkasse i går.
Vil I med indenfor? Jeg har lige sat kaffe over.
Selvfølgelig.
-Sådan. -Det er et dejligt hus.
-Har din kone indrettet det? -Nej, jeg er inkarneret ungkarl.
-Men jeg har lavet alt selv. -Imponerende.
Hvis jeg indrettede hos os, ville det blive noget værre rod.
-Sukker eller fløde? -Gerne lidt fløde, tak.
-Du? -Det er fint, tak.
-Hvad arbejder du med? -Jeg er selvstændig forhandler.
Det er lidt svært at forklare.
-Jeg laver jagt- og fiskerikort. -Jeg elsker at jage.
-Du kan måske skaffe en tilladelse? -Jeg udsteder ikke tilladelserne.
Jeg udvikler den plast, som kortet trykkes på.
Det er et specielt arbejde. Mange kan ikke forstå det.
Men jeg kan lide det. Jeg kan lide at arbejde hjemmefra.
Også jeg. Jeg kan også lide det. Ingen kolleger eller chefer...
-Hvad arbejder du med? -Jeg er journalist.
Hun er en rigtig blodhund. Hun snuser sig frem til alt.
-Det lyder spændende. -Det er faktisk temmelig kedeligt.
Men det kan have sine fordele.
-Og hvad laver du? -Jeg er akutlæge.
-Du må have startet studiet tidligt. -Nej, jeg er ældre, end jeg ser ud.
-Har du allerede arbejde her? -Nej, jeg skal arbejde på Westfall.
Westfall er et rigtig godt hospital.
-Forlod I Californien af den grund? -Ja, blandt andet.
-Så I har familie her? -Nej, vores forældre er døde.
Vi mente, det ville være et godt sted at starte en familie.
Hvordan vidste du, at vi kom fra Californien?
-Hun er en rigtig journalist. -Det sagde jeg jo. Hun griller dig.
-Undskyld. -Nej, jeg så nummerpladen.
Jeg har selv boet i Californien. I Los Angeles-området.
Jeg er ikke seksuelt- eller følelsesmæssigt tilfredsstillet.
-Undskyld? -Jeg spurgte, hvor i L.A. du boede?
-I Burbank. -Det er for vildt.
-Vi boede i nærheden, i Studio City. -Verden er virkelig lille.
Det var skønt at komme væk derfra. Det føltes ikke trygt.
David har en meget lille penis.
Din er sikkert stor. Fin og tyk og lang eller hvad?
Jeg ville slikke den for dig, til du kom ud over det hele.
-Jeg hører dårligt på det her øre. -Vi undskylder for postkassen.
-Du tager det meget pænt. -Pyt. Så havde jeg det at lave.
Det var imponerende, at du lavede den så hurtigt.
Jeg står tidligt op og havde tegl og mursten.
-Jeg ordner have i fritiden. -Jeg vil gerne skrive en check.
Slet ikke. Den slags sker, og jeg byggede også postkassen-
-alt for tæt på fortovet.
-Vi må gå. Vi har travlt. -Det kan jeg forestille mig.
-Sikker på, du ikke vil have noget? -Glem det.
Hvad siger du til en middag, når vi er kommet på plads?
Det lyder hyggeligt.
-Hej. Se, hvem vi har her. -Farfar.
Kom og giv ham et knus.
Hej, snuske. Har du savnet mig?
Bare føl dig hjemme, far. Vi har ventet på dig.
"Drengen listede hen til vinduet og så på når Chip"-
-"fangede larver i vinranken."
Du ser ud til at trives med de nye naboer.
Tja... Manden er en taber-
-men jeg kan lide hende. Celia. Er det ikke et pænt navn?
-Jeg ville stoppe, hvis jeg var dig. -Hvad?
Vi trænger ikke til flere familiemedlemmer.
-Jeg er enig. -Far, kommer farmor snart?
Det gør hun, skat. Mor og far taler om noget helt andet.
Du lyder jaloux. Jeg er ikke interesseret i hende.
Jo, det er du. De bor for tæt på, Harold. Det er for risikabelt.
-Hendes mand så nok knoglerne. -Det ved du, at han ikke gjorde.
Han må have set dem.
Det var mørkt, og han var nok fuld. Han havde blodsprængte øjne.
Hvis han havde set noget, ville han have ringet til politiet.
-Sikke noget ævl om Los Angeles. -Los Angeles er ikke så tosset.
-Jeg mødte dig der. -Du må være forsigtig.
Der er noget med hans øjne.
-Han kan være farlig for dig. -Jeg kan passe på mig selv.
-Du gør det alligevel, så? -Gør hvad?
-Nu er det nok, Jane. -Du skal tænke dig godt om.
-Er det her 11411 Lombardi Drive? -Ja, det er det.
-Er du mrs Helen Chase? -Nej.
Men det her er 11411 Lombardi? Jeg har fået forkert adresse to gange.
Jeg skulle møde mrs Chase for at tale om forsikringer.
-Jeg kender ingen mrs Chase. -Undskyld ulejligheden.
-Hav en god dag. -Det samme til dig.
-Skal du have en hånd? -Nej, det går.
Sikker? De ser meget tunge ud.
-Hvis det ikke er for besværligt. -Nej, da.
Ikke hvis du tager min mappe. Den vejer ingenting.
Så siger vi det.
Denne vej.
Sæt dem her, så er du sød. Mange tak.
-David? -Ja?
-Kommer du i seng? -Jeg er næsten klar.
Jeg er færdig med badeværelset, skat. Endelig er toiletsæderne skiftet.
-Kom her, smukke. -Jeg skal i bad.
-Det var temmelig snavset. -Kom her.
-Jeg elsker, når du er snavset. -Ikke nu, Celia.
Kom her, David.
Hvad er der galt?
-Jeg er ikke klar til det her. -Hvorfor ikke?
Jeg er nok ikke klar til at få et barn igen.
-Du bad mig stoppe med p-pillerne. -Det ved jeg.
Der er bare det...
Det er nok ikke det rigtige tidspunkt.
David...
Jeg har brug for dit fulde engagement i det her.
Du må ikke bakke ud nu. Ikke nu.
-Vi har planlagt det her så længe. -Det ved jeg.
Jeg har bare brug for lidt mere tid.
Det er så sjovt endelig at være her, Harold.
-Det ved jeg, mor. -Jeg vil blive sådan en god mor.
-Bedre end din rigtige mor var. -Mor. Sådan må man ikke sige.
-Pas på dit sprog. -Undskyld, skat.
Jeg bliver så gal, når jeg tænker på alt, hvad hun gjorde mod dig.
Undskyld, mor. Kommer om lidt.
-Celia. -Jeg troede ikke, du var hjemme.
Jeg gjorde rent i kælderen. Jeg spillede nok for højt.
Jeg syntes nok, jeg hørte musik.
Jeg tænkte på, om du vil komme til middag på fredag.
-Det lyder dejligt. -Harold.
-Fint, skal vi sige ved syvtiden? -Harold. Hvem er det?
-Er det hende? -Det er perfekt. Jeg kommer.
Fint, så ses vi.
-Sådan skal du ikke gøre igen, Jane. -Nej, ikke overfor din nye kæreste.
-"Det lyder dejligt." -Hold kæft.
-Denne gang går det galt. -Hold kæft.
Hej.
Jeg tog en lille indflytningsgave med.
Kom indenfor.
Her er vores soveværelse.
Og vores have.
-Hvor er det flot. -Tak. Kom med.
Det her er så køkkenet, hvor min herlige mand-
-tilbereder verdens bedste pastasovs.
-Fedterøv. -Her slutter rundvisningen.
-I har et smukt hjem. -Mange tak.
Maden er klar om fem til ti minutter. Vil I have et glas vin?
Meget gerne, tak. Er det kælderdøren?
-Ja. Der er lidt rodet dernede. -Må jeg kigge?
Jeg har desværre ikke fået skiftet pærerne.
-Vi må købe nye pærer i morgen. -Ja, chef.
-Skål for vores nye nabo. -Tak.
...og så smed hun os af.
Kun i Los Angeles.
Hvor sjovt.
Den eneste berømthed jeg så, var Jay Leno i et supermarked.
Undskyld, irriterer røgen?
-Nej. -Fint.
-Hvor længe boede du i Los Angeles? -Omkring to år.
Jeg flyttede derhen på grund af en kvinde. Det gik ikke.
-Hvorfor forlod du Los Angeles? -En ny kvinde?
Nej, jeg kommer herfra. Det virkede fornuftigt.
-Hvornår flyttede du tilbage? -For et par år siden.
Kun lidt, tak.
Jeg trives virkelig her.
Her er stille og roligt.
-Det er perfekt for børn. -Ja, det var derfor, vi kom hertil.
Så vi kan få små børn.
-Vil I starte en familie? -Vi har allerede startet en familie.
Men den gik i opløsning.
Vi fik et barn. En datter.
Men... hun døde.
Kræft.
-Hvor frygteligt. -Ja.
Er det ikke tid til dessert?
Tak for middagen. Det var en skøn aften. Godnat.
-Gå forsigtigt. -Jeg gør mit bedste.
Jeg troede ikke, at du var oppe.
-Perfekt. -Den mægtige Harold er tilbage.
-Skal vi skændes i aften? -Det ved du, at vi skal.
-Hyggede du dig med tøjten i aften? -Det skal du ikke kalde hende.
Hvilket?
Du kan ikke leve uden mig. Jeg var din første.
Du var ikke min første. Du ved, hvad der skete med hende.
-Du gemte hendes ben i postkassen. -Det passer.
Men det var mig, du startede en familie med.
Far, hvorfor skændes du og mor?
Fordi far ikke elsker mig mere. Han vil finde en erstatning for mig.
-Stop, Jane. -Han vil erstatte os alle.
Det var dråben.
Nu må du holde op. Du er gal.
Helt aldeles gal. Kom, skat.
Sådan, i seng med dig.
-Far, jeg er bange. -Der er intet, at være bange for.
Du vil da ikke erstatte mig, far?
Jeg ville aldrig kunne erstatte dig. Aldrig nogensinde.
Jeg elsker dig højere end noget andet.
-Jeg elsker også dig, far. -Tak.
Nu er det tid til at sove.
Far, må jeg få en søster?
Hvad med en storesøster?
Du skal få en så hurtigt som muligt. Men nu skal du sove.
Det er tid til at sove.
Jeg kan være din datter. Du kan komme ind på mit værelse om natten...
Jeg tager mange stoffer og knalder alt, hvad der rører sig.
Men du kan redde mig. Jeg har brug for en rigtig far.
Tiffany.
Ingen ville savne mig.
Jeg hader mit liv. Jeg ville få det bedre med dig.
Kom og tag mig. Jeg kæmper ikke imod.
Jeg bliver en god storesøster. Jeg ved, hvordan det er at være ensom.
Jeg vil ikke engang begynde at skrige.
Jeg vil være taknemlig for, at nogen elsker mig. Nogen som...
Åh, nej. Bliv siddende. Jeg er så ked af det.
Jeg sagde, at de skulle klippe hækken.
Åh Gud. Jeg er forsikret. Det sår ser slemt ud.
Jeg ringer efter ambulancen. Det er fint, slap helt af.
Jeg sagde jo, at de skulle klippe den pokkers hæk.
Det skulle have været så herligt. Men skæbnen ville noget andet.
Dr. Howard søges. Dr. Fine søges.
Harold? Hvad laver du her?
-Hvad er der sket? -En bilulykke.
-Det var bare en mindre ulykke. -Jeg tager mig af dig.
-Jeg er ikke færdig med... -Pyt med det.
Jeg kan ikke lade dig forbløde. Celia ville aldrig tilgive mig.
Tak.
Det er et væmmeligt sår. Men det ser værre ud, end det er.
Du skal ikke engang syes.
Ingen tegn på hjernerystelse. Der var du heldig, Harold.
Jeg har altid været heldig på det område.
Jeg har aldrig været rigtig syg, ikke engang været indlagt.
Den slags held varer aldrig ved.
-Hvordan går det med dig og Celia? -Undskyld.
-Føler I jer godt tilrette? -Ja, efter jeg begyndte på arbejde...
-...har hun taget sig af huset. -Du er heldig at have sådan en kone.
Du ved ikke, hvad du taler om.
Sådan, Harold.
-Så er det ordnet. -Tak.
Jeg havde stadig siddet i venteværelset, var det ikke for dig.
Celia ville aldrig tilgive mig, hvis der skete dig noget.
Sådan.
Celia...
Vågn op, skat. Der er noget, jeg skal fortælle dig.
-Hvad er der galt? -Jeg har tænkt. Du har ret.
Jeg vil ikke kæmpe imod mere. Jeg er klar. Til det hele.
-Er du sikker? -Ja, jeg er sikker.
-Han fortjener hende ikke. -Du kan give hende en familie.
Det ved jeg. Men måske har Jane ret.
-Det er for risikabelt. -Lyt ikke til Jane.
Lyt til dit hjerte, min søn.
Er alt i orden? Jeg så en politibil før.
David er forsvundet.
-Hvor længe har han været væk? -Siden i morges.
-Hvad siger politiet? -De tror ikke, han er forsvundet.
De tror, at han har forladt mig.
Vi har skændtes meget, men sådan ville han aldrig gøre.
Der er sket ham noget.
Det skal nok ordne sig.
Vi må tale sammen. Mor, se efter Sarah et øjeblik.
-Fint, min dreng. -Kom med.
Kom med, sagde jeg.
Jeg har ventet på det her. Du har dræbt David, og nu er det min tur.
Jeg har ikke rørt David. Han forlod hende.
Du kan ikke erkende, at skæbnen fjernede David-
-og at Celia og jeg er skabt for hinanden.
Hun kommer aldrig til at elske dig.
Jo, hun vil.
-Ved politiet stadig ingenting? -Nej, og der er gået syv dage.
De har ikke en eneste ledetråd. Jeg ved ikke, om de anstrenger sig.
-De tror jo, at han har forladt mig. -Hvordan har du det?
Jeg kan ikke arbejde og græder mig i søvn.
-Jeg tror snart, jeg bliver tosset. -Har du overhovedet været udenfor?
Jeg tør ikke. Måske ringer politiet.
Du skal da lidt udenfor. Du kan ikke sidde inde og hænge.
Det ved jeg. Men...jeg ved ikke, hvad jeg skal tage mig til.
Du ser ikke ud til at have spist ordentligt i flere dage.
Kom og spis middag med mig i aften.
Det er sødt af dig, Harold. Men jeg burde blive her.
David ville ikke bryde sig om, at du syner hen på den måde.
-Du har brug for hjemmelavet mad. -Måske er der nogen, der ringer.
Tag din mobil med. Så kan du tænke på noget andet.
Tag et godt langt bad, skift tøj-
-og kom over og spis med mig.
-Jeg trænger nok til et bad. -Fint, kom omkring kl. syv.
-Du vil ikke fortryde det. -Fint.
-Kommer min nye mor i aften? -Selvfølgelig, min kære.
-Må jeg se hele huset i dag? -Naturligvis, men efter middagen.
Jeg vidste ikke, at det var en fin middag.
Jeg blev glad over at få besøg. Ærligt talt er det længe siden.
-Du er meget pæn. -Tak.
Må jeg ryge herinde?
Helst ikke.
-Må jeg gå udenfor? -Middagen er næsten klar.
Jeg håber, det her er fint nok. Det er sjældent, jeg underholder.
-Det kammer ofte lidt over. -Nej, det er meget fint.
-Lad mig hjælpe dig. -Fint. Tak.
-Velbekomme. Lidt vin? -Ja, tak.
Sid og nyd vinen, mens jeg henter resten af maden.
Du er meget stille i aften. Du plejer at være snaksalig.
Det må du undskylde. Jeg er ikke godt selskab i aften.
-Jeg spekulerer på, hvor David er. -Vi skal ikke tale om David i aften.
Du skal ikke blive oprørt, mens du spiser.
Det er skidt for fordøjelsen.
-Og...hvordan smager det? -Herligt.
-Du skulle ikke have knoklet sådan. -Sludder.
Jeg ville gøre det rart for dig. Du fortjener en rar en.
-Mere vin? -Nej, tak. Det er fint nu.
-Er det i aften du, skal være ædru? -Undskyld?
Det lød helt forkert.
Det var en dårlig vits. Det er jeg ked af.
-Jeg er helt mæt. -Du har næsten ikke spist noget.
Det var lækkert, men jeg har ingen appetit.
Jeg vil ikke have mere mad, Harold. Jeg vil have dig.
Jeg vil have dig inde i mig. Her og nu, på bordet.
-Hvad sagde du? -Mange tak for middagen.
-Men jeg skal gå nu. -Vent. Vi har ikke fået dessert.
Jeg skulle lige til at byde på champagne.
Det her føles forkert, Harold. Jeg er en gift kvinde.
Misforstå mig nu ikke. Jeg vil bare være din ven.
Det her er romantisk, ikke venligt.
Jeg ville bare imponere dig, ikke forføre dig.
Du har haft det hårdt på det sidste. Jeg ønskede, at du skulle nyde det.
Undskyld, selvfølgelig ville du det.
Jeg er bare helt forvirret.
Det er ikke mærkeligt. Du har været igennem så meget.
-Jeg må virkelig gå nu. -Vi kan ikke skilles sådan her.
Vi dropper champagnen og spiser dessert.
Jeg købte en dejlig tærte. Den må ikke gå til spilde.
-Det lyder dejligt. -Fint, jeg henter den.
-Nej, spis endelig op. -Så kan jeg ikke spise dessert.
Jeg kommer om lidt.
Jeg vil ikke være uhøflig, men jeg springer desserten over.
Er du sikker? Se.
Det er fristende. men jeg trænger til en cigaret.
Fint, tag en cigaret på verandaen.
-Er det i orden med dig? -Selvfølgelig. Jeg gemmer denne.
Tag en smøg, så rydder jeg af bordet.
-Nu føles det meget bedre. -Godt.
Vil du vise mig huset nu?
Naturligvis.
-Er det soveværelserne? -Ja, jeg viser dig dem senere.
Først skal du se mit yndlingsværelse. Her er jeg for det meste.
Kan du lide din nye familie, Celia?
Jeg kan give dig det, David ikke vil give dig.
Du skal nok blive lykkelig her.
Jeg skal nok passe godt på dig.
Jeg er så ked af det. Har du det godt?
-Du skulle lade bagdøren være ulåst. -Jeg ville tage ham herinde.
Lad mig se.
Kan du synke? Det ser ikke så slemt ud.
-Har du det godt? -Hun er ovenpå.
Hun har den samme grønne dragt på.
Samme grønne dragt.
-Hvad foregår der her? -Min mand sagde, jeg var en blodhund.
Han havde ret. Jeg opsporede dig.
-Det tog tid, men det lykkedes. -Hvad i alverden...
-Du dræbte vores datter, din idiot. -Hun døde jo af kræft.
Du er den forbandede kræft.
Hvad vil I gøre?
Dræbe dig.
Men først skal du opleve al den smerte, du har forårsaget.
Nogen vil opdage, jeg er væk. To savnede på samme vej?
-Det vækker mistanke. -Vi meldte aldrig nogen savnet.
Vi anmeldte, at nogen sneg sig omkring i haven, perverse stodder.
Det hele var en fælde, hvis du ikke har forstået det.
-Postkassen var intet uheld. -Vi har haft planerne længe.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg tvivlede. Du har ret, det føles så godt.
Ja, det er noget mærkeligt noget.
Vi var ikke voldelige personer, før du tog vores datter fra os.
-Jeg tror, at det er sengetid snart. -Det tror jeg også.
Men jeg har ikke lyst til at stoppe.
Jeg synes, at vi skal stifte familie nu.
-Jeg elsker dig, David. -Jeg elsker også dig, elskede.
Jeg kan nok holde liv i ham i ti til fjorten dage.
Lena Mossin www.broadcasttext.com